52^ 
stiken öfver slägtet blifvit anförda^). Ätlas har en sluten kanal 
för arteria vertebralis vid främre delen af basen af livartdera 
sidoutskottet. ll:te bröstkotans neuraltagg är fullt utbildad, 
och icke rudimentär. Endast de 2:ne bakersta ländkotorna sakna 
hypapophyser. Extremiteternas långa ben äro något mera lång- 
sträckta än hos föregående. Spina scapulce är ofvan metacro- 
mialutskottet nästan lika hög som vid acromion. Crista del- 
toidea externa är distinkt ända ned till öfverarmbenets midt. 
Med undantag af de s. k. långa benens betydligare längd, förete 
de bakre extremiteterna föga skiljaktighet från dem af föregående 
slägte. — Tandbyggnaden utmärker sig hufvudsakligen genom det 
större antalet af mellantänder, genom en större häl å den öfre 
roftanden , derigenom att den öfre knöltanden är större och inåt 
mera utbredd, samt derigenom att den undre roftanden har en 
spetsig knöl innanför dess mellersta flik. 
J. E. Gray upptager under detta slägte 9 arter från Eu- 
ropa, Asien och Norra Amerika. Alla äro kända för det ut- 
märkta pelsverk, som erhålles af deras skinn, men i detta af- 
seende är zobeln (Maries zibellind), från nordöstra Europa, 
1) Mellan den gamle hanens och honans cranier förefinnas ganska be- 
tydliga skiljaktigheter. Honans cranium är mindre, med kuUrigare panna 
och något kortare nos. Vanligen är crista sagittalis å hennes cranium ofull- 
ständig, men hos mycket gamla honor, åtminstone af skogsmården, är den 
fullständig, ehuru mycket låg och obetydlig. Inknipningen , eller de in- 
gående bugterna vid den bakre delen af pannan, är hos honan af skogs- 
mården belägen närmare intill postorbitalutskotten än hos den gamle hanen 
af samme, och något framom eller ock ungefär vid craniets midt, då den 
deremot hos den sednare är belägen något bakom denna midt. Hos nämnda 
hona är der mellan denna inknipning och postorbitalutskotten en knöllik 
uppsvällning å pannbenen, h vilken hos hanen endast är svagt antydd. Denna 
uppsvällning förefinnes icke hos honan af stenmården. Underkäkens längd 
mellan basen af de mellersta framtänderna och bakre kanten af condylus 
hos samma hona är nästan lika med afståndet mellan postorbitalutskottet 
och den mellersta delen af nackekammen, då deremot hos samme hane 
denna längd är betydligt större än nämnde afstånd. — Hos hanen af sten- 
mården är den öfre knöltanden inåt mera utbredd än hos honan; men hos 
skogsmården hafva vi icke iakttagit någon skillnad mellan könen i detta 
afseende. (Se för öfrigt härom: Steenstrtjp ; Forhandlinger ved de Skandin. 
Naturforskeres 8:de Möde, 1860, pag. 686;. Vi hafva hos skogsmården 
iakttagit, att denna tand är underkastad individuella variationer utan af- 
seende på könet, och stundom är större och stundom mindre. A ett cra- 
nium af en hane från Skåne hafva vi funnit den större än den vanligen är 
hos skogsmården i mellersta Sverige. 
