177 W Apn Maj. Jun* v lij 
fom nu fylt defs naturliga britt , dåraf ofver« 
flödar ^ eller til Thermömctern aflåmnär någon 
del, emedan en ilorre rhen af mångdubbelt lie- 
re ytor qvarhållen myckenhet eld -ämne, nu 
åger därmed i amma jåmvigt, fom det uti Ilens 
porer förut qvarblefne utgjorde y öch endaft deri 
ena j graden, fom altid fkiljer imellaii Sno och 
Vatten, gifver någon olikhet tilkånna. Denna 
enkla och på allmänt vedertagne grunder bygg- 
de förklaring torde finnas ån mera fann olik , da 
flera besynnerliga Ron ganfka lått dårigenom 
kunna med defTe och med hvarandra förenas. 
Inkaft. Om Vaiiu-delarne uti Ifen komma hvär* 
andra närmare än uti va t ne t , borde denna Is j)un~ 
ka uti vatnet och vara tyngre* Men au is dr lät* 
ture^ #. f. v. Jag Tvärar > at det fom galler om 
ftora maiTor^ träffar ej aliid in vid de in i h fl: a 
delarne, h varom nu fråga af. Såg-fpån fjun- 
ker, då trådet flyter, och om Ifen är bekant $ ac 
luften, fom in vek las imcllan defs cryftalliiatio- 
ner, åger fl or Ila del uti defs lätthet, h vårföre? 
.ock troligt år, at om all luft kunde (liljas vid 
vatnet, fkullé Ifen likna vatnet i tyngd och 
omfldcr fjuiika. Det vore vård t at fös (oka, örn 
ej en inom. tjock Is inneiluten vatni- kärna åger 
mera Fix luft atl vatnet, innan det fry fe f til Is. 
Tillämpning. Snö och Is antaga uti torr köld 
mera köld ^ än til f rysning bchåfves. Uti itörå mas- 
for går detta längfamt for lig i meri til en aln| 
djup under Silon > hat jag nu i vinter öch i iB 
der Ö , likaforn dylik kallare Sno uti dfvan- 
nämnde blanningar med varmt vatten $ altid for* 
tager mera varma, ån kram Sno, Denöa ytter* 
H 
%aré' 
