X77*. Apr. Maj. Jun. 153 
mot den ena Valfen > få at den vid omlopandet 
af fa mm a fkarpa Stål- kant, fmåningom under 
vattens pårinnande, (kåres och fvarfvas ren, rund 
och rät, på en gäng, h vilket likväl fordrar m.e* 
ra handlag, an genom be (kr ilning lian uttryc- 
kas. At flippa detta befvår , har man bud i t til 
at nyttja fmidde och ftäl-lagde V alfar , h vilka 
val ftå något längre emot, men åro merendels 
ojämnt härda, och tillika altfor kqftfamma, fa ro t 
blifva ändock fnart nog Ocåmda, och fordra då 
altfor mycken möda med upglodgning, fvarf- 
ning uti en fårfkild Svarfftol, och vidare hård- 
ning. Med något mindre mod a kunna vål Val* 
far göras af bara järn, och fedan brännas uti en 
Stål- ugn > få at deras yta blifver til ftål för- 
vandlad; men härvid år fa rum a olågenhet , fom 
om Stål- val far lagt år* och fåledes blifva anda 
Tackjärns-valfar , fä fom minft koftfamme och 
Blå it brukelige, de tiiforläteligafte : i fynnerhet 
de, fon blifva ftopte vid Mas-ugnar, dar Mal» 
men liiet ftoter pä rodb räckt, dar järnet år hård-» 
fatt, och dar det år tjänligaft til iiåd for fläng- 
järns- hamrar. Däremot år obferveradt , at alla 
de Valfar jag forfokt af omgutet Tackjärn, uti 
få kullade Reverberer - ugnar > hafva befunnits 
mindre ftarka, ån de fom varit gutne vid Mas- 
ugnar. Skulle Tackjärnet vara iå hård t , at in- 
tet ftål vil bita dårpå , kunna V alfarne ilipus vid 
en häftigt omlopande tralla, ungefär på det fatt, 
fom Herr Kammar-Herren Polhem uti forftu 
Tornen af Kongl. Veten&aps Academiens Hand- 
lingar vifat : dock få , at i ftållet for en Tenn» 
iylfa, fom dår foreftås, brukas bär en Tackjärns- 
fvalf * hylfa , med et häl på ofre fidan, at vat* 
K f XQTl 
