230 177*. Jul. Aug* Sept 
1 benen. Åderlåtning år brukelig, men förrät- 
tas ofta med grpfva tålg-knifven. Skaf- får be* 
tackas med föf! får af nagct hvafst eller af 
fpillror, Imorjas med Abbor-tfter. De bada 
fig ganfta ofta, dels for lin hålfa, dels ock for 
nöje/ De fordne Lappar lågashafva varit myc- 
ket färdige i Trolldom ; men nu år den kon- 
ften,_ ia vida jag vet, hår aldeles forlorad: dock 
Jean val hånda^ at Signerier och vidfkepelfer i 
iondpm forefvas. 
Alla tala Finfka, fpråket: doclt bryta nagre 
grånfe-bper pä Ryfkao'5, Kuolajåvvi-boerne äter 
pä Lappftajv^ hyar af de jå#te Finfkan dg be- 
tt jena; 'hien, deras Lappfka ' Dialefl: år vida fkild 
ifrån den, fom i "Wäftra lappmarkerna brukas. 
De årq på dtt lått hoflige, tjenftaktige e- 
mot främmande, men at flcjutla re lande, i fvärt 
vågelag, mindre villige. Deras allmänna fedo- 
regel uti inbördes umgänget ar : O/e rahoahan 
nties i det år, efter orden: Var folkets many ef- 
ter meningen t Var. god medborgare. Denna re- 
gel fordrar icke alknaft billighet, forlonlighet 
och hjålpfamhet , utan ock alla de fkyldighe- 
tef, hvilka de Mora ii il er, fom antaga fa t fen , 
Societas eft colenia^ for naturliga lagens grund- 
fats, dårurar plåga leda. Man kan ej (kyllä 
dem, at de> mer ån andra, bryta emot denna 
vackra regel. 
Sina Formin lågna de med lydnad och 
vördnad , åtminftone fä långe de ej alt for myc- 
ket in&rånka deras gamla fed vanor, och friheter. 
Til vedérmåie af vördnad, har långe varit oOigt, 
at'gifva refandc Ämbetsmåa och Lärare en fri- 
