52 
är lika med vinkeln pqc^ hvarefter den vidare 
under utgåendet skulle vid c brj^tas uti direction 
cy. Då man nu känner vinkeln AcY ^ ehvad stor- 
lek vinkeln XdB har, så äger man tillräckliga 
data för en sådan beräkning, som likväl iemnar 
endast det resultat, att brytnings-förhållandet är 
= 1, det är, att iriserings-phasnomenet uppkom- 
mer endast af en brytning emot sjelfva ytan AB 
liksom fallet är med Perlemor '*'). Den bestäm- 
*) Ehuru den beräkning jag omnämt endast Jemnat ett 
negativt resultat, torde den dock förtjena att omnäm- 
nas såsom ett strängt bevis, att iriseringen endast sker 
emot ytan af mineralet, ehuru man då phaenomenet 
betraktas, svårligen kan skilja sig frän en motsatt 
tanka. 
Om ljusstrålen xd faller emot ytan AB med en 
vinkel xdB af 24^28', så iriseras den i en direction 
af 90^ emot samma yta; om åter den infallande strå- 
len xd bildar en vinkel af 57^14' emot AB^ så iri- 
seras den uti en lika stor vinkel, det är, den åter- 
studsar uti sig sjelf. — Det är begge dessa fall ja^ 
begagnat för beräkningen. 
Låt j^g. i3 föreställa det förra samt fig. 14 det 
sednare fallet. Om nu brytningsförhållandet är = a 
samt 
vinkeln ZgB=Z 
pgo=u 
Bpr=m 
jxdB^x 
pdq—r 
cqp—dqr—n så är 
cos w=a cos2> men nu är ni — 90=^/ således sin 
/7i=cos w=a cos z (i) och cosw^=a^ cos z^=i 
— sin och således sin i/=l/i — a^cos 2;^=cos m (2). 
Vidare är cosr=a cos o: samt då 
m + 71=90 och 
m + r=7i 
2w + r=9o och 2 /7i=9o— /'^ således 
sin 1 7/?=:cos r=« cosjf=2 sin T^i cos 7?i 
