38 
timma upphört och Gökhonan aflägsnat sig, un- 
dersökte jag stubben och fant, att Stensqvettan 
der tillredt sitt bo och redan lagt 4 ägg. Detta 
synes mig bevisa att Gökhonans försök att in- 
tränga i stubben voro gjorda i ändamål att uti 
Stensqveltans bo innästla sitt eget agg. 
Sommaren 1827, hade jag tillfälle att åskå- 
da en händelse af nästan lika beskaffenhet. XJti 
en skogbacke, tätt beväxt med smärre granskog, 
hörde jag ett ovanligt skrik af några mindre fog- 
lar; jag närmade mig med varsamma steg det 
stället, hvarifrån ljudet kom , och fant tvenae Röd- 
hake-Sångare, (Syl v. rubecula) som höUo sig flad- 
drande i luften, på de öfversta qvistarna af en 
granbuske. Jag förmodade strax att ett rofdjur 
eller en rolFogel, sökte att plundra de oroliga ma- 
karnas bo; men fant, då jag närmade mig busken,^ 
en Gökhona uppflyga från marken, der, vid no- 
gare efterseende, Rödhakesångarena lagt sitt bo.. 
Säkert hade Gökhonan der ärnat lägga sitt ägg, 
om icke min otålighet, att befria de förtviflade 
makarna från sin ledsamma gäst, derifrån hindrat 
henne. Jag slutar häraf: att hvarje fogel äger 
en förkänsla af de mödor och uppoffringar,, som 
åtfölja vården af Gökens afFöda, och söker, så 
vidt dess krafter tillåta, att undandraga sig den. 
Också har jag funnit att, åtminstone i Söderman- 
land, den fromsinta gråa Ärlan (Motacilla alba) 
är den, som allmännast låter påtruga sig, denna 
besvärliga förrättning. 
Den vanliga tanken att Göken genast vid 
sin ankomst om våren, gifver sin närvaro till- 
känna, genom sitt allmänt kända ljud, är förha- 
stad. Göken låter aldrig höra sig förr än 6 a 8 
dagar efter sin ankomst om våren, och dröjer 
