i8 
dradt, men under upphettning upplöses det med 
utveckling ai qväfoxidgas utan återstod. Lösnin- 
gen innehåller svafvelsyrad thorjord. 
4. Thorium och phosphor förenas under eld- 
phenomen, då thorium upphettas i phosphorgas. 
Phosphor thorium är mörkgrått, metallglänsande , 
likt graphit, angripes ej äf vatten och förbrinner 
vid upphettning till ett phosphorsyradt salt. 
5. Salter af thorium. De salter thorium 
ger så väl med saltbildare, som i syrsatt form 
med syresyror, utmärka sig genom en starkt och 
rent sammandragande smak, som icke åtföljes af 
något surt, sött eller bittert, och som närmast 
liknar den af rent garfamne. Till smaken likna 
de således närmast salter af Zirconium. Deras 
upplösning fälles af oxalsyra och af cyanjernkalium 
med livit färg, och grumlas långsamt af svafvel- 
syradt kall, som deri upplöses. Dessa trenne 
reagentia skilja dem från alla andra oblandade 
salter än ceroxidulens, från hvilkens salter de 
dock skiljas 4^1 igenom, att den färglösa fällnin- 
gen med caustikt alkali icke gulnar i luften , såsom 
det händer med ceroxidulsalter. Thorjordens sal- 
ter sönderdelas i glödgniiig, lemna jorden i iso- 
leradt tillstånd, och denna släpper syrorna lätta- 
re än zirkonjorden. 
a) Haloidsalter, 
Chlorthorium fås då thorjord blandas med 
rent socker, och blandningen genomkolas fullstän- 
digt i en betäckt platinadegel, hvarefter den i 
ett postlinsrör glödgas i en ström af vattenfri 
chlorgas. Sönderdelningen sker ganska trögt, och 
chlorthorium är ej särdeles flygtigt. Det mesta 
stannar der röret upphör att glödga; man bör 
