4 
veriseiadt gaf mineralet nu elt mörkgrått pulver, 
som ganska obetydligt angreps af saltsyra. 
b, 5 grammer fnit, obrändt pulver af tho- 
rit öfvergötos med saltsyra, som deraf gulnade 
och luktade svagt af chlor. Vid upphettning 
blef chlorutvecklingen starkare och massan gela- 
tinerade fullständigt. Massan intorkades i vat- 
tenbad, och lemnade, efter upplösning, 0.985 gr. 
kiseljord. Denna löstes sedan i kokning 1 kol sy- 
radt natron, lösningen utspäddes med kokande 
vatten, det klara afhälldes och återstoden koktes 
än en gång med kolsyradt natron; dervid blef 
i alkalit olöst fnia qvartzkorn, litet pulver af 
stenen, som undgått upplösning, samt ett lätt, 
grågult pulver, som kunde afslammas från de fö- 
regående. Detta pulver vägde 0.0 5 gr., det tyng- 
re vägde 0.018, eller tillsamman 0.07 gr., h var- 
efter återstår för upplöst ren kiseljord 0.91 5 gr. 
Det grågula pulvret höll mycket kiseljord i sin 
sammansättning och smälte med kolsyradt natron 
för blåsrör till glas. Jag har icke närmare un- 
dersökt det. 
b. Lösningen i vatten, som blifvit afsilad 
från kiseljorden, fälldes med causlik ammoniak, 
och fällningen tvättades väl med kokande vatten. 
Den genomgångna ammoniakaliska vätskan blan- 
dades med det afdunstade tvättvattnet, försattes 
med oxalsyra och uppvärmdes lindrigt, till dess 
att massan, som genast grumlades, fullkomligt 
klarnat. Den fällda oxalsyrade kalken, bränd 
och behandlad med kolsj^rad ammoniak, gaf en 
något brunaktig kolsjaad kalk, 0.241 gi'* Den 
löstes i saltsyra, lösningen försattes först med 
brom vatten och sedan, i en korkad flaska, med 
mycket utspädd caustik anmioniak, till dess att 
syran var i ringa grad dermcd öfvcrmätlad. Ef- 
