Med de vanliga blasiöis-flusserna förliålléi^ 
det sig på följande sätt: Det löses borajc tem- 
ligen lätt och blir af stark tillsats oklart un- 
der afsvalningj men låter icke fladdra sig oklart. 
Glasets färg är sådan, som af en jernhalt plägar 
uppkomma, med salpeter framkommer reaction 
för mangan. Af phosphörsalti upplöses det med 
lemning af kiseljord och glaset, som har svag färg 
af jern, opaliserar under afsvalning. Äfven här 
kan med salpeter reaction för mangan frambrin- 
gas. Med kolsyradt natron sönderdelas minera- 
let, utan att smälta och lemnar på kolet en gulbrun 
slagg. I reductionsprof fås, om borax tillsättes, 
små h vita metallkorn, som utplattas under pistil- 
len. De äro bly, som häller ett spår af tenn. På pla- 
tinabläck med kolsjradt natron blir massan grön. 
Mineralet synes förekomma sparsamt. Pro- 
fessor EsMARK har, i en sednare meddeJad un- 
derrättelse, gifvit mig tillkänna att, sedan första 
fyndet af detta minei al, icke någon ny qvantitet 
deraf kunnat fås, emedan ställets närhet till vatten- 
ytan, hindrar sprängning så länge vattnet ej är 
tillfiuset. 
Detta miner ai innehåller en förut obekant 
metallisk kropp, h vilken, i afseende till sina egen- 
skaper hörer till dem, som bilda de så kallade 
egentliga jordarterna, och dess oxid är en jord, 
som närmast liknar zirkonjorden och som, besyn- 
nerligt nog, har största delen af de egenskaper 
och kännetecken, dem jag i min äldre beskrifning 
af thorjorden hos denna funnit. Denna omstän- 
dighet föranledde mig i början, att anse thorjor- 
den för att möjligen icke, på sätt mina sednare 
undersökningar syntes visa, hafva varit endast 
basisk ph osphorsyrad ytter jord, utan en blanding 
af denna med thorjord. Denna omständighet 
