82 
Sparf-Ugglan (Strix pas^erina Linn.). Af 
denna fogelait liafva, förliden vinter, flera in- 
divider här blifvit skjutne. Denna ovanligt ri- 
ka tillgång på en så litet allmän fogel, har gif- 
vit mig tillfälle att vid dess seder och lefnads- 
sätt , göra en och annan anmärkning. Morgo- 
nen och aftonen, är i synnerhet den tid, då 
Sparf-Ugglan jagar. Hon söker då alltid ett 
högt träd, på hvars topp hon nedsätter sig och 
lurar på rof. I denna stälhiing, liknar hon, 
på afstånd, en Sidensvans eller mindre Krams- 
fogel. Så snart hon blir sitt rof varse, ned- 
skjuter hon på det med pilens fart och dödar 
det i ögonblicket, derigenom att hon intrycker, 
sina mycket spetsiga klor uti de mest ömtåliga 
delarna af det angripna djurets kropp. En af 
de Sparf-Ugglor , som här skötos, fälldes i sam- 
ma ögonblick, som hon gripit en Näbbmus. 
Djuret var redan dödt, då fogeln upptogs, utan 
att detsamma blifvit trälFadt af skottet; men 
vid en nogare granskning befanns, att Ugglan 
hade intryckt klorna i djurets hjerta. Af dags- 
ljuset besväras fogeln alldeles icke. Jag har 
flera gånger sett den jaga i starkt solsken. Då 
dess jagt-tid, på morgonen, är förbi, som van- 
ligen inträffar omkring kl. lo f. m. döljer den 
sig i de tätaste snår och buskar. Der kryper 
hon mellan grenarna med största liflighet och 
håller då stjerten alltid upplyftad, lik Tomlin-- 
gen (Sylv. troglodytes). Då hon jagar på af- 
tonen, haller hon sig alltid närmare marken. 
På denna tid af dagen har jag aldrig sett hen- 
ne på spetsen af något högre träd. Helst sy- 
nes hon vilja uppehålla sig i tät och mörk 
skog, skild från bebodda platser, och har hon, 
mig vetterligen aldrig blifvit funnen inom något 
