97 
Hufvudet är så väl ofvaii, som på gäl-lock, för- 
lock och kinder, fjällbetäckt; nosen och undra 
delen af hufvudet släta. Ögonen^, som sitta högt 
upp och temligen långt fram på hufvudet, äro 
stora, något kulhiga och djupt liggande, med 
svartblå pupill, mÖik, i hronz stötande ytter- 
ring och ytterst fin guldgul iris. Infraorbital- 
ringen är framåt utvidgad, för Öfrigt smal. 
Näsborrarna sitta nära ögonen, äro stora, och 
hafva dubbla, tätt sammansittande, runda öpp- 
ningar; — vid öppen mun är öfverkäken litet 
kortare ; — mnnnen är uppåt böjd; öfverläppen 
dubbel, genom det protractila interraaxillarbe- 
net, hvars sidoskifva är bakåt ganska bred och 
i ändan tver; Tänderna mycket små men star- 
ka och spetsiga, kardlikt sittande i båda käk- 
kanterna, samt i en smal, båglik rand på h var- 
dera sidan af gommen och plogbenets främre 
ända; Tungan tunn, bred, broskaktig, i kanten, 
helbräddad, i ändan fri, rund, och något skarp, 
samt rödaktigt hvit och fint svartprickig, med 
en liten sammetslik strimma af fina tänder midtpå, 
samt en dylik på båda sidorna. Gällocken tun- 
na, öfverlocket trekantigt, med den öfre bakre 
vinkeln rundad, den nedre spetsig, samt på bak- 
re kanten tvenne bakåt dragne, hårda, platta 
något trubbiga taggar (hvilka på den nu fångade 
fisken voro af öfverhuden så täckte, att de blott 
syntes såsom enkla utdragningar af Gällocket, 
men sedan fisken en tid förvarats i sprit äro de 
fullkomligt synbare). « — Mellanlocket smalt, med 
en hinnaktig, afrundad spets, som formerar en 
slags lös-garnitur för öfverlockets nedra tagg; 
Underlocket litet, rundadt, och helbräddadt; — 
Förlocket smalt, nedgår rakt, och formerar vid 
K. V. A. Handl. 1829, Su L ö 
