l32 
För utredai^det af skärstenars chemiska sam- 
mansättning är af sakens natur klart, att bestäm- 
mandet af hvarje metalls svafvelbindningsgrad 
är det vigtigaste. Härvid måste man, likasom 
vid beräknandet af mångfaldigt sammansatta 
mineralier, antaga det, som är mest sannolikt 
och mest öfverensstämmande med våra kunska- 
per om de binära föreningarne, som utgöra den 
mera mångfaldigt sammansatta kroppens när- 
mare beståndsdelar. 
I de skärstenar hittills hunnit blifva stu- 
derade har, vid beräknandet af deras samman- 
sättning, jernet befunnits förenadt med svafvel 
till Fe^S^ FeS och Fe^S, kopparen WW Gu% 
hljet till Pb^S och zinken till Zn^S. 
Gu^S är den grå kopparkisens formel, (kop- 
parglas) den ingår ock jemte FeS uti nativ bunt- 
kupferertz, samt uti de kopparrikaste skärstenar 
man känner t. ex. de som Mansfeldska koppar- 
processen ger, och de trottstenar, som vid rå- 
kopparsmältningen hos oss erhålles bredvid rå- 
kopparen. Att kopparen med samma svafvel- 
bindningsgrad ock skall ingå uti kopparfattigare 
skärstenar bör ej kunna betviflas. 
Pb^S, eller ett sulphuretum af bly med 
hälften så mycket svafvel, som blyglansen, är 
hittills, så vid t jag vet, ej erhållit för sig. Det 
kan likväl icke betviflas att ett lägre svafvelbly 
än blyglansen bildas i stort, jemte andra svaf- 
velmetaller vid rika blyglansmalmers utsmält- 
ning utan föregående röstning, och med otill- 
räcklig tillsats af metalliskt jern; en sådan bly- 
sten, som är mjuk, så att den tar intryck af na- 
geln, och innehåller nära hälften af sin vigt svaf- 
velbundet bly, erhålles vid schaktungs-smältning 
af de rika blygianserna på hartz. En dylik 
