i3g 
proc/ eller något deröfver, har både svafvel- 
och kopparhalten på ylssa ställen concentrerat 
sig, under det den på andra ställen minskats. 
Enligt på en sådan rostad kismalmsten gjorda 
analyser ^) utgöres lagret (a), som har jordfor- 
migt brott, till stor del af rostade metaller, och 
m^d en kopparhalt af blott 3 procent, under det 
att nästintill liggande lagret (b), som har kop- 
parkisens metalliska glans och äfven närmar sig 
till dess sammansättning, upptagit ända till 20 
proc. koppar. Lagret (c), eller den innersta 
kärnan, som till utseende liknar en skärsten, har 
gifvit en kopparhalt af nära 14 proc, förenad 
med svafvel jemte svafs^elbundet och kanske ock 
något syrsatt jern. De jordfossilier, kismalmste- 
nen före röstningen innehållit, finnas icke desto 
mindre i sitt läge orubbade. — Drifves röstnin- 
gen af en sådan sten ännu längre, har man fun- 
nit största delen deraf rostad, men i stenens in- 
nersta en liten bronsfärgad kärna, af ända till 
54 pfoc. kopparhalt. Föreningen synes svara 
emot formeln R, och är upptagen under N:o 6. 
Härmed alldeles analogt förhålla sig kop- 
parskärstenen och med mycken sannolikhet fle- 
ra andra skärstenar i röstning. Under första 
rostningsperioden bildas af rostade metaller, huf- 
vudsakligen af jernoxidul, ett skal, hvars tjock- 
lek småningom ökas, och inom denna vid rost- 
ningstemperaturen osmältliga degel hafva de in- 
nanför varande smältliga och sublimabla ämnena 
ett gynsamt tillfälle att constituera sig till sådana 
föreningar, som de företrädesvis ingå. Den er- 
farenhet, som särskilt anställde rostningsförsök 
Jern-Gontorets Ann. XI. 198. 
