• 44 
högre kopparhalt och mindre jernhalt än de tre 
nästföregående, har den dock lika svafvelpro- 
cent med dem. Det är oväntadt att uti Gotten- 
viks skärstenen finna så hög svafvelhalt, då man 
känner att sidusmältningen der besväras af jerriiga 
bottenmassor, som småningom fjlla ungsstället, 
och att malmen, som består af kopparkis, hvilken 
i en yngre granit sitter blandad med dels hvit, 
dels brun jernkis, smältes orostad, beskickad med 
kalksten såsom fluss. Men den hvita kisen är 
af det slaget svafvelkis, som man finner i som- 
liga kisbollar, hvilka, då de få ligga i Öppen och 
fugtig luft, visa en stor benägenhet att vittra och 
bilda jernvitriol i små kristaller. Det är af Pro- 
fessor Berzelius redan längesedan anmärkt, att 
en halt af FeS härtill är vållande. I mmeral- 
systemerna är dock den hvita kisen upptagen, 
såsom ägande lika sammansättning, och utgöran- 
de blott en varietet af den gula kisen. Genom 
sm höga svafvelhalt, som trohgen ligger närma- 
re FeS^ än FeS, bidrar denna hvita kisen utan 
tvifvel att göra Gottenviks skärstenen svafvel- 
rik. Den nasbildning, som besvärar ungsgången 
vid detta verk, kan derföre ej tillskrifvas bristen 
på svafvel hos skärstenen, utan snarare dels den 
fältspatsrika bergarten, som gör en massbildning 
af svårsmält slagg, mekaniskt blandad med skär- 
stenspartiklar , ock ofvanpå hvilken den mera 
lättsmälta slaggen flyter; dels är det ock san- 
nolikt att af kalkstenen och råkopparslaggen hvil- 
ka båda tillsättas som fluss, den förra bidrar 
att ur den sednare under forman utfälla metal- 
liskt jern i form af större och mindre hagel, 
hvilka ock der formera liksom en kupa, som 
småningom väx.er så hög att smältningen måste 
upphöra. 
