i54 
natrium, en tredjedel af guldet utfällas i form 
af guldoxid, livilket han dock sjelf erfarit icke 
så förhälla sig. Eniediertid drager Thomson af 
dessa försök den slutsatsen, att jag haft orätt i 
att företrädesvis antaga, att vätesyrorna sönder- 
dela de oxiderade baserna; helst i hans tanke 
den neutrala saltsj^rade guldoxiden är ett afgö- 
rande bevis dereniot, emedan oxiden deri inne- 
håller I mer syre än syrans väte kan borttaga. 
Efter denna exposition af hvad som förut blif- 
vit gjordt rörande dessa salter, kommer jag nu till 
min egen anälys , som jag haft nöjet anställa i 
sällskap med en elev af Thomson, Hr W. J ohnston. 
Chlorguldkalium, Detta salt anskjuter dels 
i ganska strimmiga, för ändan tvert afskurna 
prismer, dels i sexsidiga taflor, som till formen 
fullkomligt likna dem af koksalt med kristall- 
vatten. Färgen är pomeransgul. De fatiscera 
ganska hastigt i torr luft. De större förlora 
dervid sin glans, blifva citrongula och sönder- 
falla till mjöl vid ringaste beröring. De min- 
dre och finare behålla sitt utseende, men sön- 
derfalla vid beröring till pulver. Vid + loo^ 
förloras allt chemiskt bandet vatten utan att 
något chlor tillika bortgår. Det fatiscerade sal- 
tet smälter i värme och afger chlor, hvarvid 
likväl intet metalliskt guld afskiljes, utan mas- 
san behåller sig liqvid, och utgöres^ af ett dub- 
belsalt af K-Gl + Au-Gl, som i smält tillstånd är 
svart i reflecteradt ljus, men i tunt lag är ge- 
nomskinande och mörkbrunt. Vatten sönderde- 
lar chlorur-dubbelsaltet till chloridsalt och lös- 
gör en portion chlorkalium, samt lemnar guld 
olöst. Äfven saltsyra förmår ej att odecompo- 
neradt upplösa chlorur-dubbelsaltet. 
