l59 
det tydligt> att det är utomordentligt svårt, om 
ej omöjligt, att förekomma, att det flytande ten- 
net ej äger en högre temperatur än precist dess 
smältnings-temperatur. Vore således den värme- 
mängd som en vigt tenn =7^^ lösgör i flytande 
tillståndet under afkylning till stelnings-tempera- 
turen =zAm, latenta värmet =Lm_, och värme- 
qvantiteten, som lösgöres under afkylningen, i 
fasta tillståndet, från stelnings-temperaturen till 
blandningens temperatur = Bm; så Llefve hela 
den värm eq van ti te t, som flytande tennet lösgjort: 
=.m{A-\-L + B). 
Antager man nu, att denna qvantitet kunde, 
ifrån den temperatur den gifna vattenmassan ef- 
ter tennets ihällniiig erhåller, bestämmas, hvilket, 
i hänseende till den vattengas, som ovilkorligen 
måste bildas och bortgå, ej låter, oafsedt de van- 
liga orsakerne till fel vid blandningsmethoden, 
verkställa sig med noggranhet, så blefve, om den- 
na qvantitet z=S, 
m 
För att således erhålla värdet på L måste 
A och B vara bekanta. Men huru särskilt be- 
stämma värdet af dessa qvantiteter? Äfven nu 
mera, då genom Dulongs och Petits försök, spe- 
cifica värmet, vid de lägre temperaturerne , är 
för de flesta enkla kroppar noggrant bestämdt, 
och dess variation vid högre temperaturer äfven 
för några kroppar är utredd, blifver dock alltid 
det härigenom skeende approximativa bestäm- 
mandet af värdet på B högst osäkert, emedan af- 
ståncjet mellan smältnings-temperaturen och bland- 
ningens temperatur nödvändigt måste vid expe- 
