i6o 
rimentet utfalla betydligt stort, och, om c= spe- 
cifica värmen vid temperaturen tj, värdet af 
B Mifver värdet af scdt, taget mellan dessa beg- 
ge temperaturer såsom limiter. Dessa omständig- 
heter, ensamne, för att ej nämna ännu flere, gö- 
ra, att blandningsmethoden nödvändigt leder till 
högst osäkra resultat, då fråga är att bestämma 
latenta värmet hos kroppar, h vilkas smältnings- 
temperaturer äro så höga, som tennets eller blyets. 
Den method, jag deremot nyttjat, är följan- 
de. En liten degel af mycket tunt jernbleck, 
förseddes med ett väl tillslutande tunt lock af 
samma slag. Genom en i öppningen af midten 
på locket insatt kork, var inträdd en till 35o° 
graderad q vicksilfver-ther mometer, så att dennes 
kula stod uti midten af degeln, när locket var på- 
satt. Denna degel eg/*(Tab. VIII, I^ig. i) sattes på 
en af fm platinatråd gjord ring tSj hvilken medelst 
fyra fina platinatradar kt j, slj, &c. hängde uti 
midten af en jernbläckscub adcb, hvars sida =8 
tum. Denna cub ställdes uti en parallellipiped 
ADCBj, hvars höjd =10 tum, och bredd = längd 
= 12 tum, så att emellan dennes sidor och den 
förres öfverallt var 2 tums afstånd. Mellanrummet 
mellan dessa begge käril, fylldes med kram snö, 
så att temperaturen i det inre af cuben adcb hölls 
oförändrad vid o^. Dessutom var hela apparel- 
jen försedd med ett i tvenne delar mAon och 
pqBr delad t lock, h vilket äf ven fylldes med snö. 
Degeln och dess lock var utvändigt svärtad 
med kimrök upplöst i sprit, för att alltid kunna 
gifva åt dess yta en och samma, samt den stör- 
sta möjliga, strålande förmåga. Äfvenledes voro 
insidorne af cuben adcb samt lockets hälfter ao 
och qb svärtade, för att till det högsta öka deras 
absorberande förmåga. Uti 
