Jii mera blaudaingeii iniieliåliei af den ena 
metallen, desto mindre blir pjocentiska hallen af 
den chemiska legeringen, och deslo kortaie följ- 
aktligen blir tiden för thermometeins stillaståen- 
de vid denne sednares stelningstemperatnr eller 
vid den undre fixa punkten, och å andra sidan 
allt högre upp måste den mobila ])unkten stiga, 
tills slutligen, när endera af metallerne nyttjas 
obemängd, och hallen af chemisk legei ing således 
= o, den nyssnämde tiden äfven blifver =o^den 
undre punkten försvinner, och den öfre rnobila 
punkten sammanfaller med den rena metallens 
stelningstemperatnr. 
A.tt denna förklaring af de observerade fa- 
cta är riktig, bekräftas ytterligare af det sätt, 
h varpa en flytande legering, som man uthällt på 
en kall yta, under stelningen förhåller sig. Den 
är i början alldeles flytande, men blifver snart 
liksom grynig eller liknande en amalgam, och 
detta desto meia, ju mera den innehåller ende- 
ra metallen i öfverskott öfver den chemiska le- 
geringen, för h vilken detta amalgamiska utseen- 
de ej under afKylningen äger rum. Ju mera 
blandningen har den ena metallen i öfverskott, 
desto förr, eller vid desto högre temperatur, bör- 
jar denna att öfvei gå till fast form, likväl så att 
hela öfverskottet endast succesivt solidifieras. , 
Den uthällda massan blir också allt mer och mer 
grofgrynig under afkylning, utan att dock blif- r 
va sammanhängande, förr än den lättflytande 
chemiska legeringen, hvilken ligger emellan de 
solidifierade partiklarne af den i öfverskott till- 
satte metallen, slutligen sjelf stelnar. 
