221 
Jag skall derföre vid beräknandet af samman- 
sättningen af de utaf mig analyserade 3:ne, från 
olika ställen härstammande arter titanjern, be- 
gagna den af honom uppgifna syrehalt hos titan- 
syran. 2:ne analyser på Arendals titanjernskri- 
staller och en analys på titanjern från Egersund 
äro nyligen gjorda. 
För att icke onödigtvis trötta, genom beskrif- 
ningen af h varje särskilt analys, skall jag, i en 
generel sammanställning, uppgifva analysens 
gång. 
Vid undersökningen af mineralier, hvilka in- 
nehålla båda jernets oxider, möter en svårighet, 
att, med säkerhet, bestämma det relativa förhål- 
lande hvaruti de finnas i mineralet. I det fall 
hvarom här är fråga, tror jag mig, genom en 
lätt method, någorlunda hafva vunnit ändamålet. 
För att bestämma jernets syrehalt, afvägdes en 
portion af det slammade, öfver saltsyrad kalk 
torkade, mineralet, inlades uti ett postlinsrör och 
glödgades uti en ström af torr och ren vätgas, 
så länge något vatten bildades, hvilket lätt kun- 
de finnas genom ett, till postlinsrörets ena än- 
da appliceradt glasrör, der vattenångorne , som 
medföljde den bortgående vätgasen, condensera- 
des. Glödgningen fortsattes ^ timma sedan intet 
mera vatten förmärktes bortgå med vätgasen. 
Till försöket åtgick 2^ till 3 timmar. Mineralet 
inlades uti röret i en capsel af postlin; använ- 
der man dertill platinableck, så förenas en 
liten portion jern med platinan. Profvets vigts- 
förlust visade qvantiteten af bortgånget syre. 
Återstoden (som fick kallna i vätgas) var nå- 
got sammansintrad, hade ett jerngrått, ic- 
40,78; 4oj66; 39.83. Resultaten äro anförda i den ord- 
ning de erhållits. 
