222 
ke glänsande utseende. Sedan den Llifvit vägd, 
behandlades den med ntspikld saltsyra, hvar- 
vid jernet upplöstes under vätgas utveckling. Den 
sista portionen af jernet måste utdragas med 
något starkare saltsyra och under digestion i 
värme, i anseende till titansyrans närvaro, som 
hindrar syran att åtkomma jernet. Titansyran 
stadnade olöst. 
Lösningen i saltsyra, som utom jern äfven 
innehöll andra ämnen, behandlades derefter med 
salpetersyra, och jernoxiden utfälldes derefter, 
på vanligt sätt och med vanliga försigtighetsmått, 
medelst bernstenssyrad ammoniak. Af den er- 
hållna jernoxidens vigt bestämdes jernets, och 
då syrets förut var känd, blef det lätt att finna 
qvantiteten af oxid och oxidul som funnits i 
mineralet. 
Lösningen, hvarur jernoxiden blifvit utfälld, 
afdunstades derefter till torrhet, ammoniaksalter- 
na bortdrefvos i glödgning och återstoden behand- 
lades med saltsyra, utspäddes med vatten och 
mättades med ammoniak i öfverskott. Uti ett 
försök erhölls en obetydlig fällning med ammo- 
niak, hvilken fällning, undersökt för blåsröret, 
reagerade med phosphorsalt såsom en blandning 
af ceroxid med ytterjord. 
Derefter utfälldes mangan med hydroth. am- 
moniak; fällningen behandlades på vanligt sätt. 
Silade lösningen pröfvades sedan med oxal- 
syrad ammoniak; oxalsyrade kalkjorden afskil- 
des och förvandlades i kolsyrad kalk. 
Återstående solutionen afdunstades till torrhet, 
ammoniaksalterne utdrefvos genom upphettning; 
återstoden, försatt med svafvelsyra, afdunstades 
till torrhet, glödgades lindrigt. Det som då er- 
hölls var alltid ren svafvelsyrad talk jord. 
