25o 
I åtnjutniiig af de utmärkelser, som Mo- 
narkens synnerliga nåd och det allmännas bifall 
tillerkände Leopold, skulle väl han, såsom hvar 
och en ung man, med sin ålders lofliga fåfänga , 
kunnat anse sig hafva, hvad man kallar, gjort 
lycka. Men Leopold kände, att han, mot dessa 
fördelar, måst afträda fran en bana vid Acade- 
mien, på hvilken han hade obestridlig rätt och 
skicklighet, att snart intaga en Professors cathe- 
der. Hans utsigter vid hofvet och i hufvpdsta- 
den voro på långt när jcke motsvarande. Men 
hans innerliga kärlek och beundran för den älsk- 
värde , genialiske Monarken, fängslade honom vid 
dess sida, äfven med uppoffring af framtida förde- 
lar. Han återvände likväl till Upsala, medan Ko- 
nungen vistades der, för den unga Kron-Prinsens 
uppfostran; och Leopold nedlade då, i det Aca- 
demiska samhället, ett oförgätligt minne, genom 
det 2W of ver jlvamlidne Prof, Sleincour, som 
0USTAF III hade, till första rummet, pämt Kiks-Rådet 
Grefve Höpken med det tiJlägg; "att den förste stiftaren 
"af ett lärdt Samhälle i Riket, (Kongl. Vetenskaps- 
"Academjen) borde blifva den första ledamoten i den- 
"na Academi, och att han ej endast beklädde detta 
"rum som en älskare af bokliga konster, men som 
"den värdigaste och säkraste domare af smak och 
"vitterhet." Sedermera, efter skedd lottning mellan 
de öfriga 12, intogp de sina rum i följande ordning: 
Kiks-Rådet Grefve G. F. Scheffer, Biskop Celsius, 
Kellgren, Riks-Rådet Grefve von Hermanson, Biskop 
WiNGÄRD, Riks-Rådet Grefve Axel Fersen, Oxen- 
stierna, Adlerbeth, af Botin, ]Y. von Rosenstein, 
ScHRÖDERHEiM ocli Gyllenborg. Af dcssa 1 3 leda- 
möter invaldes sedan Armfelt, C. G. Nordin, Leo- 
pold, Murberg och, någon tid sednare, Sjöberg. 
Leopold höll sitt inträdes-tal i Sv. Acad. d. 21 Juni 
1786, och tog till ämne Acad. valspråk Snille och 
Smak . 
