201 
De Tyska och Engelska vitterhets-slageii ha- 
de han fullkomligt uppfattat. Många stycken i 
hans|arbeten vittna derom. Föreningen af det an- 
tika och romantiska, efter tidens fordran, som 
bli f vi t mera ecclectisk, hyllade han d erfor e med 
oskrymtad öfvertygelse. Hvarest han för detta 
friare maner, fann någon lyckligare inhemsk ta- 
lang, uppmuntrade han den med värma ; och var 
endast uteslutande deruti, att fordra klarhet i 
tanka, sanning i bild och renhet i språk. 
Om några drag af de stora egenskaper, som 
utmärka Leopolds snille och caracter, kunna 
hämtas af de meddelade uppsatserna, så höra 
de till framställningen af hans lefnadslopp. I 
den allmänna verlden har han icke haft andra 
öden. 
Enskilt var han äfven en högst intagande 
man. Genom förmögenheter, som bUfvit få 
menniskor gifna, skulle han alltid tilldraga sig 
en hyllning, livilken han hvarken sökte eller för- 
kastade. Hans städade väsende hade dock all 
sällskapslifvets ledighet och munterhet. Den 
jemna hållning han alltid iakttog i umgänget, 
ansågs kanske af mången för etikett; men det 
var endast belefvenhet. Emottagandet af min- 
dre bekanta, började vanligen med en viss sir- 
lig allvarlighet. Men, förstod man hvarann, blef 
samtalet snart fritt och ledigt; hvaromicke, bi- 
behölls afståndet, dock alltid med artighet. I 
allmänna lifvet satte han mer värde på förstånd, 
än på qvickhet, och sjelf lät han aldrig sin öf- 
verlägsenhet kännas. Man fick af honom sjelf 
sällan veta, att han var skald eller författare. 
Men åt alla andras sanna talanger gjorde han ic- 
ke allenast rättvisa, utan sträckte kanske för långt 
ett erkännande deraf, som liknade smicker. Lik- 
