370 
ren 1792 lät flytta sig i en för detta behof in- 
rättad däckad farkost. I Upsala mötte honom 
hans mångårige vän och landsman, Thunberg, 
som i en täckt vagn förde honom till gamla Up- 
sala Prestgård, hvarifrån han sedermera till sta- 
den inflyttade. 
Denna vigtiga förändring i hans lefnad var 
hufvudsakligen en följd af den särdeles upp- 
märksamhet samtidens lärde inom- och utom- 
lands och i synnerhet den berömda Michacles 
i Göthingen fastade vid hans forskningar. Att 
han blef ställd på sin rätta plats, såsom Uni- 
versitetets lärare, det utverkade trenne, i fä- 
derneslandets häfder utmärkta män, Ärke-Bi- 
skopen Uno von Troil, Biskopen i Wexiö Olof 
Wallquist och d. v. Cancellers-Sekreteraren, se- 
dermera Statsekreteraren N. v. Rosenstein, som, 
sjelfve uppsökte af Gustaf III:s kännareblick, ef- 
ter hans exempel gingo i sin ordning att upp- 
söka stora förtjenster, hvar helst de funnos, 
och framdraga dem i ljuset för att fräjda och i 
en vidsträcktare krets gagna det allmänna. Un- 
der den förra delen af sin Academiska period, 
från 1792 — 1806, blef Ödmann 1792 Ledamot af 
K. Bibel-Commissionen, i hvars arbete han verk- 
samt deltog ända till sista året af sin lefnad, 
1793 medlem i den, samma år inrättade, Eccle- 
siastika Gomiten, hvars uppdrag var att utarbe- 
ta förslag till förbättrad Psalmbok, Evangeliibok, 
Handbok, Cateches och Theologiska läroböcker, 
erhöll 1799 Theologiae Professors fullmakt, samt 
blef 1800 utnämd och promoverad till Theolo- 
giae Doctor. Under nämde tid fortsatte Öd- 
mann sitt vederqvickelse- och älsklingsstudium, 
Resebeskrifningar, af hvilka han äfven utgaf, dels 
Öfversatta, dels och oftast i sammandrag bear- 
betade, ett stort antal, men egnade dock, både 
