^94 
till sjös och lands och under trägna tjenstebefatt- 
nmgar, icke kunde så mycket han sjelf önskade 
begagnas, återtog han den dock så ofta han äg- 
de den minsta stunds ledighet, och man upp- 
täckte hos honom ofta vidsträckta kunskaper, an- 
vändbara genom deras starka sammanband, och 
mera bestämda än de stundom hos sjelfva den 
boksynte vetenskapsmannen förefinnas. Utan de 
yttre gåfvor genom livilka talaren lättast väcker 
iippmärksamket, erkändes han dock såsom en af 
Sveriges på hans tid största Talare vid allmän- 
na sammankomster. Fast i öfvertygelse och be- 
slut, kraftfull och ihärdig, outtröttlig vid kropps- 
mödor och själsarbeten, oaktadt en ganska vack- 
lande helsa; såg man honom alltid varm för fo- 
sterlandet och mensklighelen, och personer som 
kändt honom nära och länge kunna intyga, att 
man ända från ungdomstiden funnit hela hans 
själ utan af brott sysselsatt med ämnen af vigt 
för det allmänna. Han förenade den sällsynta 
förmågan att se alla ämnen i stort och tillika 
ingå äfven i de minsta detaljer. Sådan var han 
i sitt egentliga yrke, sjömanskapet, af hvilket han 
kände, icke blott navigationsläran och takling, 
utan äfven skeppsbyggeriet och artilleri-vetenska- 
pen. Sådan visade han sig äfven vid canal-ar- 
betet, der han i de minsta delar förstod allt livad 
till gräfning, sprängning, murning, timring m. 
m. hörer. 
Men om han väckte uppseende och ingöt 
en ofta till beundran gränsande vördnad i det 
offentliga lifvet, så ägde han i lika hög grad gåf- 
van att tilldraga sig förtroende och tillgifvenhet 
i det enskilta. De mångfaldiga och besynnerli- 
ga motgiuigar han som barn och yngling hade 
haft, tillhöra ej historien. De voro kände endast 
