5i 
des nu med ättiksyrad blyoxid, dock så att icke 
all vinsyran utföll, fällningen uttvättades och 
torkades först i torr luft vid vanlig temperatur 
samt sedan vid +ioo°, hvarunder den endast 
förlorade ett spår af fuktighet. Vid +120 0 än- 
drades sedan icke mera dess vigt. Dessa om- 
ständigheter visa att detta salt icke innehåller 
cliemiskt bundet vatten. 
Analysen deraf anställdes på följande sätt: 
saltet torkades vid +100 0 i en ström af luft, 
som fått passera genom ett långt ror, fyldt med 
i groft pulver af smält chlorcalcium, och afkyl- 
des sedan till luftens temperatur under fortsätt- 
ning af samma luftström, vägdes derefter på 
ett tareradt urglas och förbrändes sedan på det- 
ta glas, på ett sådant sätt, att glaset upphetta* 
des öfver lågen af en spritlampa så att en fläck 
i kanten af blysaltet begynte glimma > hvarefter 
hettan minskades, så att saltet endast långsamt 
förglimmade, under det att förbränningen fort- 
sattes från det antända stället. Utan detta för- 
sigtighetsmått tilltager hettan af saltets förbrän- 
ning lätt, så att massan blir lifligt glödande, och 
att bly synbart röker bort. Efter förbrännin- 
gens slut upphettades massan till begynnande 
glödgning, för att icke lemna något möjligen 
oförbrändt kol, hvarefter den afsvalades och 
I vägdes. Den brända återstoden är en blandning 
I af bly eller dess suboxid , med blyoxid. Då mas- 
san öfvergöts med utspädd ättiksyra, upplöstes 
först blyoxid och sedan, då mera ättiksyra 
tillkom, sammanbakade den förut pulverformi- 
ga suboxiden till en hophängande massa af re- 
duceradt bly, som väl utkokades med vatten, tor- 
kades i vattenbad och vägdes. För 100 d. redu- 
