63 
till jeninä multipler af vätets atomvigt, då föll 
utom gränsen för vanligare observationsfel, så 
torde det berättiga oss till den slutsats, att 
denna hypothes icke eller är så understödd af 
Facta, att den ännu kan antagas för det ratta 
förhållandet, såsom ganska många chemister, 
särdeles i England, hittills gjort. 
2. Dnifsyra. 
Denna hittills föga bekanta syras historia 
ar i korthet följande: En person som syssel- 
satte sig med att fabriksmässigt bereda vinsyra 
i den lilla staden Tan i Voghesen, fann att fö^ 
re den vanliga vinsyran ansköt en portion af 
en annan syra, mindre lattlöst än vinsyran. Han 
ansåg den för oxalsyra och försökte att lemna 
den i handeln för oxalsyra. Den första veten- 
skapliga underrättelse deröm gäfs år 1819 af 
John (i dess Handwörterbuch der Ghemie, IV. 
i25), h var vid han anmärkte, att den var livar- 
ken vinsyra eller oxalsyra. Han kallade den 
Sciure aus den Voghesen. Gay-Lussac, som 
år 1826 besökte Tan, erhöll samma syra af fa- 
bricanten och anställde några undersökningar 
deröfver 1 ), af Ii vilka han slöt att den icke var 
vinsyra, ehuru dess mättningscapacitet endast 
med några tusendelar afvek från vinsyrans. De 
undersökningar Gay-Lussac, vid detta tillfälle, 
anförde sig vilja anställa öfver denna syras sam- 
mansättning och allmänna förhållanden, hafva 
ännu icke blifvit publicerade. Kort efteråt 
lemnade Walchner 2 ) några underrättelser om 
*) Journal de Chiniie Medicale. Dec. 1826., p. 58g. 
2 ) Schweiggers Journal. XL VIII. 238. 
