66 
Jar afvägdes och torkades vid +ioo° i en ström 
af vattenfri luft. De förlorade dervid io.63 d. 
af bortgånget vatten, och denna förlust ökades 
sedan icke mer genom längre upphettning. Då 
detta resultat icke instämmer med syrans mätt- 
ningscapacitet, blef det troligt att den kristal- 
liserade drufsyran håller 2 atomer vatten, hvar- 
före en annan portion af det lufttorkade pul- 
vret blandades med 3 gånger dess vigt nyss glöd- 
gad, finrifven blyoxid och utrördes med vatten 
till en tunn grÖtformig massa, som lemnades i 
vattenbad till intorkning. Den hade förlorat 
0.195; men då detta icke eller svarade mot den 
vattenhalt som borde fås, utrördes den å nyo 
med vatten och intorkades, nu hade den åter 
vunnit i vigt, så att förlusten utgjorde endast 
o. 1 65. Deraf slöt jag att ett basiskt blysalt 
med kristallvatten bildades och utsatte derföre 
blandningen för en högre temperatur än + ioo°, 
men som dock ej på långt när var tillräckligt 
att sönderdela saltet, eller att smälta en por- 
tion bredvid på samma capell ställd drufsyra. 
Nu befanns att massan efter ~ timma hade för- 
lorat 0.2 1 35 af den använda drufsyrans vigt 
vatten, hvilken förlust sedan icke ökades, oak- 
tadt massan i 3 hela timmar qvarhölls i sam- 
ma temperatur. Det är af detta försök ådaga- 
lagdt, att drufsyran håller 2 atomer vatten, af 
h vilka den ena bortgår vid fatiscering i värme 
och den andra utjagas först af en starkare J^a- 
sis. Om vi till drufsyrans symbol begagna det- 
samma som för vinsyran, nemligen T, emedan 
det utmärker absolut samma antal af samma 
elementära atomer, så består Tfi 2 efterräkning 
af 78.694 d. vattenfri syra och 2i.3o6 d. vat- 
ten, hvaraf 1 0.653 bortgå vid fatiscering. Det 
