6 7 
är häl af klart att ingen ting kan slutas från den 
kristalliserade drufsyrans olika forna med vin- 
syrans kristallers, emedan de förra innehålla en 
atom vatten mer än de sednare. 
Drufsyran ger ett surt salt med kali ^ lika 
svårlöst som Cremor Tartari. Detta salt håller 
en atom kristall vatten, likasom det sistnämda. 
Men dess svårlösthet i vatten, och den ringa qvan- 
titet af syran jag haft att använda, har icke til- 
låtit mig att erhålla så rediga kristaller, att nå- 
got kunnat utredas om deras form, som dock 
synes afvika från den af surt vinsyradt kali. 
Vinsyran ger såsom bekant med kali och na- 
tron ett dubbelsalt, utmärkt för den lätthet 
livar med det anskjuter i stora och rediga kri- 
staller. Drufsyran ger intet sådant salt. Äfven 
under frivillig afdunstning stelnar den smånin- 
gom tjocknade lösningen till en oredig saltmassa, 
om hvilken jag icke ens vet om den är ett dub- 
belsalt, eller en blandning af båda salterna. 
Om surt drufsjradt kali mättas med ren 
antimonoxid j så uppkommer ett dubbelsalt, 
analogt med tartarus antimonialis; men dess 
kristaller likna icke det sistnämda saltets, jag 
har erhållit dem stundom i form af rhomboé- 
drar, stundom i 4 s idiga prismer med rhombisk 
basis och en ganska trubbig 4sidig tillspetsning. 
Det är bekant, att surt vinsyradt kali mättadt 
med antimonoxid ger tvenne särskilta salter, af 
hvilka det ena kristalliserar, det andra deremot 
intorkar efter kristallernes borttagande till en 
färglös, genomskinlig gummilik massa, som än- 
nu icke blifvit till sin sammansättning under- 
sökt. Äfven drufsyran ger tvenne salter; men 
det som sednast anskjuter, bildar små fina, kor- 
ta, lätta kristallsnålar, till hvilka hela moderlu- 
