68 
ten efter band förvandlas under frivillig af* 
duns t ning, och torkade i solen, blifva desse nå- 
lar slutligen mjölkhvita. Detsamma händer med 
det gummilika vinsyrade saltet, i hvilket man 
ej sällan ser spår af de nyss omtalade nålarna, 
troligen härrörande af inblandad t drufsyradt salt* 
Båda sy ror nes kalksalter framte, såsom Gay- 
Lussac visat, de lättast iakttagna olikheterna. Det 
drufsyrade är mycket svårlöstare än det vinsy- 
rade, men de hafva båda lika sammansättning 
och innehålla l\ atomer chemiskt bundet vatten. 
Det vinsyrade saltet håller 21.765 procent kalk- 
jord, det drufsyrade, torkadt vid +20 0 i en ström 
af vattenfri luft, lemnade efter syrans fullkom- 
liga förstöring i eld 21,775 p. c. kalkjord, som 
utan all fräsning upptogs af saltsyra. Blandas 
en lösning af gips i vatten med litet drufsyra, 
så grumlas vätskan om en timma, och om 24 
timmar är större delen af dess kalkhalt utfälld 
såsom drufsyrad. Vinsyra gör ingen grumling. 
Om vinsyrad och drufsyrad kalk hvar för sig 
upplösas i litet utspädd saltsyra, och denna lös- 
ning sedan mättas med caustik ammoniak, så 
utfälles genast eller inom få ögonblick den druf- 
syrade kalken i form af en livit, ogenomskinlig, 
hälft kristallinisk massa. Den vinsyrade kalken 
deremot fälles icke, om ej vätskan är mycket 
concentrerad, men om en stund begynna klara 
kristallpunkter anskjuta på glaset, som små- 
ningom utväxa till igenkänliga qvadratoctaédrar. 
Detta är ett ganska tillförlitligt sätt, att, när 
man i en vätska har endera syran, igenkänna 
hvilkendera det är. Om drufsyrad kalk upplö- 
ses i saltsyra, och vätskan lemnas till frivillig 
afdunstning, så anskjuter drufsyra i kristaller, 
men om den afdunstas i värme, så utjagas det 
