7 1 
syrligheten, varit väl bekräftade exempel af 
isomeriska kroppar, så torde man dock böra 
anse första fröet till dessa kroppars närmare 
studium hafva utgått från Clarke's afhandling 
om olikheterna emellan vanligt phosphorsyradt 
natron och det glödgade, eller såsom han kallan- 
de det, pyrophosphatet. Drufsyran har kommit 
just i rätt tid för att gifva ytterligare utveck- 
ling och bekräftelse häråt. — Det är icke nog 
med att hafva gifvit collectiv-namn åt dylika 
kroppar, de måste också hafva sina speciella. 
Att låta terminologien småningom utbilda sig, 
såsom händelsen föranleder, vore att låta till- 
fället till ett conseqvent vetenskapligt språks in- 
förande gå förbi för att återkomma först efter 
den förbistring, som planlöshet i valda benäm- 
ningar föranleder. Jag vill taga phosphorsy- 
rans benämning till exempel. Man har begynt 
kalla den phosphorsyra, som uppkommer ome- 
delbart genom de båda beståndsdelarnes före- 
ning, pyrophosphorsyra, och man har förvarat 
det enkla namnet phosphorsyra, åt en modifica- 
tion deraf, som icke kan uppkomma, så vidt 
vi veta, utan en tredje kropps medverkan, d. 
ä. utan vatten, salpetersyra eller dylikt. Det 
enkla vetenskapliga namnet bör väl fästas vid 
den omedelbart af beståndsdelarna uppkomman- 
de föreningen, och en medelbarligen deraf upp- 
kommande modification utmärkas med ett bi- 
namn. Om vi förutsätta, att icke mer än två 
isomeriska föreningar af hvarje slag gifvas, hvil- 
ket väl icke kan anses afgjordt, fast vi ännu ej 
känna flera, så kunna dessa åtskiljas till namn 
i de nomenclaturer som grunda sig på den la- 
tinska, genom tillägg af en partikel, hvartill 
grekiska ordet tcmqcc kan med skäl användas, eme- 
