26 
vara inneslutna mellan gränserna af dem vi så- 
lunda determinerat, men månens primitiva orbi- 
ta (under antagandet af den uppgifna förslags-me- 
ningen) nödvändigt måste hafva varit en af des- 
sa, kan denna åtminstone aldrig hafva varit pa- 
rabolisk, än mindre hyperbolisk, och således må- 
nen sjelf åtminstone aldrig hafva varit någon comet. 
ill § 8 - : ' . ' v 
Af eqvationen (20.1) erhålfes M= ±h, då c an- 
tages = o, och är klart att den beskrifna ellipsen 
då icke är annat, än räta linien CA, och dess 
periodiska omlopstid dubbla den tid, på hvilken 
den antagna planeten supponerad att icke vara 
solliciterad till rörelse af någon annan kraft än 
dess och central-punktens inbördes attraction) ge- 
nom fallande i denna räta linia skulle komma 
ifrån A till C; hvarföre, om denna betecknas med 
t", blifver till följe af eqvationen (23) 
[2T) -(m + n)f 
och således t" 2 :t 2 = | Ä 3 : 
det vill säga, att, om man antager h = M, blifver 
t" 2 :t 2 = i :32, och deraf slutligen 
r"= T — r ... (28) 
4.V2 
hvilket tillämpadt till jorden och solen gifver 
t"= 64^5688i, samt för jorden och månen t"— 
4 . 823072; så att om jorden, i medel-distansen af 
sin orbita, ingen projections-hastighet hade, skulle 
hon till följe af sin attraction till solen nödvändigt in- 
falla i denna inom en tid af 6^,5688 1; h varemot 
