orien af dessas integration, tagen i dess största 
allmänhet. Nu är 
r = r. sin <p , och x = r. cosin g) , 
följaktligen genom differentiation 
dy = #V. sin <p + r.d<p cosin 9 , och 
éZx = rfr. cosin # — r.d<p sin 9 ; 
alltså blifver 
x \ tt / = sm 9 cosin a, 
tat 2 J r 
fd 2 x^ B . 
7 sm9 ° osm9, 
Cdx) (d 2 jc-) 2B , . 
2< — >•< — — >= #Vcosö 2 + — drsmcpcos®, 
{.dt) l dt J r 2 r 
2 fa j ter - ^*«^7-^»«fc 
och deraf ändtligen 
xd 2 y-yd 2 x 
—IF— 0 P) 
2 dxd 2 x+ 2 drd 2 y iB 
_ = --ar . . . (6) 
d£ 2 r 2 w 
hvilkas integration gifver 
hvarest C och ^ äro tvenne arbitära constanter, 
hvilka bestämmas derigenom att man känner de- 
ras värden i A, I sjelfva verket blifver i denna 
