86 
noga afgöra, om den stod skeft eller lodrätt. För- 
modligen år det sednaie handeisen 7 ). Pupillens 
kant är något ojemn, och sjelfva Öppningens längd 
var ungefärligen hälften af iridis diameter. Den 
yttre brädden var genom en hvit utstående rand 
ganska fast förenad med sclerotica, just vid det 
ställe, der denna är uti cornea infälld. 
Ögats bmdhinna går från cornea till sidode- 
larna af hulhus, och är der fastväxt med sclero- 
tica genom en lös cellväf; straxt bakom sclero- 
ticoe midt aflägsnar den sig något från densam- 
ma, i det mellanrummet fylles af en än tjocka- 
re cellväf, och går än vidare bakåt för att om- 
sluta det paket, som härigenom bildas af Ögats 
muskler, ådror och nerver. Sedan den gått nå- 
got mer än en linia bakom bulbi botten, vänder 
den sig åter framåt, utanpå förenad med ett tjockt 
lager af cellväf, som framåt aftager. Mot gran- 
skapet af cornea blir adnata alldeles genomskin- 
lig, liksom en annan cornea, och hvälfd, samt 
ofverdrages här af en tunn, blank, alldeles vat- 
tenklar hornlamell, som är en fortsättning af 
epidermis. Denna hornlamell är det, som följer 
med, då djuret fäller skinnet, och sitter infattad 
i den orbitalring, hvilken ocular-fjällen bilda, lik- 
som en rund convexo-concav glasruta. Denna 
vackra lamell bibehöll sin fulla klarhet efter flere 
veckors maceration i vatten. Man kan således ej 
säga, att ormarne fälla adnata, utan endast adna- 
tce epithelium. På det anförda sättet bildar bind- 
hinnan en tillsluten säck, hvilken lik en serös 
) Hos Vipera Berns är pupillen äfven elliptisk, lodrät, 
således är Blainvilles uppgift "la pupille des serpens 
toujours ronde" alldeles oriktig; se dess Principes 
d J 'Anatomie comparee t. 1:0 Paris 1822. pag. ^iS. 
