88 
tillsägande fastade på benens rand. Bland re- 
serv-tänderne funnes flera olika utvecklings-gra- 
der. En del voro alldeles färdigbildade, men 
mjuka i bakersta ändan ocb fyllde af en rödak- 
tig pulpus; andra voro vida smärre och till största 
delen eller med undantag af spetsen alldeles mjuka, 
innehållande lösare och blod full pulpus, liknande 
blodpennor. De måste ofta fällas eller afslitas, 
ty många tänder funnos lösa, cl els i munnen, dels 
i tarmkanalen, h vårföre ock ersättningen måtte 
gå lätt för sig. 
Tungan är från yttersta spetsen till slutet 
af den skida, hvari den ligger, i tum, g lin; från 
bottnen af samma skida till den bakre klyfningen 
i t. i o. lin; bredden var lin. tjockleken i lin. 
De främre spetsarne hade hvardera 1 1 lin. längd. 
Tungan är nästan jemntjock och jemnbred. Hela 
den delen, som ligger inuti skidan, är öfverdra- 
gen med en tjock, fast, men icke hård slemhin- 
na, livars epithelium öf ver a 11 1 är glatt, ofvanpå 
tjockast och svart-spräckligt , undertill tunt och 
hvitt. Tungan är mycket elastisk, fast och böj- 
lig, samt har starka nervstammar. 
Oesophagus var tunnhinnig, mycket vid, 
i synnerhet mot främre ändan, samt öfver allt 
särdeles uttänjelig och eftergifvande. Mot bakre 
hälften voro hinnorne något tjockare; de inre vo- 
ro hoplagde i höga, mest raka, tätt sittande, 
jemnbreda, parallela fållor 9 ). Bakre ändan var 
mycket hopdragen. Inre hinnan var föröfrigt 
slät, glatt och silfverglänsande. Den öfvergår nä- 
stan omärkligt i ventrikeln utan någon rätt be- 
stämd gräns eller hopdragning. Oesophagi längd 
var vid pass 5 fot. 
9 ) Tab. i %. i a. 
