99 
Jag kan ej annat an tro, att detta är samma 
organ , och att det vid närmare undersökningar 
finnes hos de flesta ormar, kan hända träffas fram- 
deles äfven en liten mjälte hos Pythoil och Boa? 
Den consta terade regeln att mjälten hos 
däggdjuren och foglarne är störst hos dem, som 
lefva i en fuktig och oren luftkrets, gäller ej för 
ormarne, som hafVa detta organ mindre ufveck- 
ladt än de andra ordningarne i samma class, och 
erinra om organets fullkomliga saknad hos släg- 
ten Myxine och Petromyzon bland fiskarne. 
Respirations-organeme. 
Larynx hildar ej någon särskilt del af 
luftstrupen utan hestår, med undantag af tut- 
hrosken (cartilagines aryteenoideae), af ofullstän- 
diga, hopväxta broskringar, som alldrafrämst 
helt och hållit sammansmälta i slutranden. Den- 
na rand är hel, snedt afskuren, ej olik den 
tillskurna ändan af en skrifpenna; den slutar 
under till i medellinien med en smal sty- 
let och ofvantill med ett kort rätvinkligt fram- 
stående horn, genom h vilket sjelfva Öppningen, 
när tutbrosken borttagas, får en hjertformig om- 
krets. På öfre sidan af strupändan är en smal 
långsgående öppning i broskstommen , som är till- 
sluten af perichondrium och sträcker sig helt nä- 
ra det nyssnämda hörnet ; på undre sidan är äf- 
ven en Öppning i brosket, h vilken äfven är till- 
sluten af en tunn membran, och bakom denna 
ser man några svaga tvärstrimmor, som antyda 
ringa afdelningar. 
Tutbroskens form och storlek, när båda äro 
hoplagde , svarar emot strupens främre öppning, 
så att de hafva tillhopa skapnaden af ett hjert- 
formigt blad, som är långsefter klufvet midt i 
tu; rima glottidis svarar då mot klyfningen. 
