100 
H vartdera tutbrosket har en tjockare rät kant , som 
vetter mot rima glottidis, och en S-formig, som 
är genom en fast cellväf förenad med kanten af 
strupöppningen. De enda Larynx-Musklerne äro 
fyra, musculi arytcenoidei. Ett par, som draga 
tutbrosken från hvarandra, äro större och star- 
kare; de utgå från sidorne af strupens främsta 
del och sluta på främre rörligaste ändan af det 
motsvarande tutbrosket. De tvenne tillslutan- 
de musklerna ligga utefter tutbroskens raka rand, 
betacka största delen af deras öfre sida, samt 
sluta på öfre och medlersta delen af strupkanten. 
När de sammandraga sig , blir den vinkeln , som 
de formera sins emellan, spetsigare, h varigenom 
de motsvarande raka rändei ne af tutbrosken när- 
mas till hvarandra. Den del af munnens inre 
hinna, som bekläder glottis, är mycket vid, tjock 
och fast. 
I främre delen af luftröret äro broskrin- 
garne haktill slutna, ehuru de i tillslutnings- 
linien äro mycket tunna; äfvenledes äro de på 
ömse sidor med hvarandra hopväxte ring vid 
ring. En del voro ofullständigt benvandlade. 
Tillslutningen blir längre bakåt ofullständiga- 
re genom flere små u tr in gn ingår, men efter 
slutet af första fjerdeclelen tillsluta ringarne sig 
ej mera utan förenas af ett muskellager, hvars 
fibrer gå i skef riktning, och korsa hvarandra un- 
gefärligen i räta vinklar. Den del af slemhinnan, 
som svarar mot ringarnes öppning, är tjockare, 
mera elastisk och krusigt randad med skeft, bakåt 
gående fåror , som utgå från begge sidor och mö- 
tas i spetsiga vinklar. I bakre ändan af luftrö- 
ret är början till en delning i två grenar, h vil- 
ka öppna sig en åt hvartlera langsäcken. Dessa 
äro endast rudimentära, på yttre sidan alldeles 
öppna, liksom afskurne skeft öfver ringarne, så 
