io3 
ten icke går genom finare och finare grenar x 
som i ändarne sluta med celluler^ utan den ingår 
i cellulernej under det den strömmar förbi och 
passerar det ena röret efter den andra. 
Hjertat med de större åderstammarne. 
När de större venerne förenas för att ingå 
i högra atrium, bilda de en gemensam canal, 
som ligger parallelt med hjertats axis, h vilken 
canal fått namn af saccus venosus 9 ). Denna sac- 
cus venosus är likväl ingen egentlig fortsättning 
af venernes hinnor , emedan den saknar den ela- 
stiska fiberhinnan och har i dess ställe liksom 
sjelfva atrium, en verklig muskelhinna, efter hvil- 
ken man bestämmer säckens längd. Längden var 
här 5 tum, l\ lin. Säckens öppning till atrium är 
på undre sidan åt venster; denna öppning är 
något närmare säckens främre än bakre slut. Till 
främre ändan af saccus venosus slutar sig en gan- 
ska kort odeld stam (vena cava anterior) , hvilken 
3 lin. från sin gräns består af flere stammar, nem- 
ligen af vena jugularis dextra, vena oesophago- 
trachealis och azygea anterior. Vid nämde gräns 
ombytas på en gång muskeltrådarne i saccus ve- 
nosus till gula, elastiska fibrer i venens tunica 
fibrosa. I de nyssnämda venernes ingång till den 
korta gemensamma stammen har hvar och en af 
dem tvenne betydliga mån form i ga valvler. Vena 
Jugularis dextra har de största valvlerne; de äro 
här vid ändarne sammanvuxna och så stora, att 
') Schlemm Anatomische Beschreibung des Biutgefast 
systems der Schlangen. 
Tiedemann und Treviranus Untersuchungen iiber 
die Natur des Menschen^ der Thiere und der Phlap- 
zen, Dannstadt 1827, Bd. 2, pag. ijo3. 
