io 9 
en stor cavitet, som endast genom den ofullkom- 
liga skiljeväggen afdelas i två celluler. Hos Pj- 
thon utgöra de fum, som innehållas i den tjocka 
spongiosa, venstra delen af h jer tat , en afdelning 
för sig, som genom en canal öfvergår i den öfre 
cellulen. Häraf kommer det äfven, att den öfre 
cellulen är i förhållande till den undre så ganska 
liten. Särdeles anmärkningsvärdt är det äfven, 
att valvula ostii dextri 1. venosi kan ömsevis 
stänga canalen och sitt ostium, allt efter som den 
venosa eller arteriella strömmen skall passera. 
Liksom hos Boa constrictor 2 ) och förmodli- 
gen äfven hos andra ormar fanns här en lång 
ductus arteriosus Botallii, som utgick från den 
högra grenen af arteria pulmonalis, straxt efter 
stammens delning a_, ingick i aorta dextra, snedt 
ofver dess arcus, ungefärligen 4 tum efter dess 
utgång ur hjertat. Denna ductus var midtpå 
smal och tillsluten, men ändarne voro alldeles 
Öppna, så att jag kunde fora sonden in i dem 
ett godt stycke, både från arteria pulmonalis 
och aorta. 
A f Ungs del 'arne och JSfjurame ligga på Ömse 
sidor om den grofva tarmen i hakersta delen af 
den gemensamma bröst- och bukhålan. De äro 
ej fastväxte i cellväf, såsom digestions och respi- 
rations-organerne, utan ligga i en egen cavitet, 
hvars inre vägg är beklädd med en ser Ös hinna, 
h vilken äfven omkläder de nämde organernasjelfva. 
Hvardera oviducten är utsträckt omkring 7 
fot, 4^ tum, den högra dock något längre än den 
venstra; diametern är ungefärligen 9 linier. 
De hänga i hvar sin bred fåll af den serösa 
hinnan, och hvila på de fettlappar, som ligga på 
2 ) ScHLEMM, p. Il8. 
