I 12 
anatomiska beskrifning öfver dessa organer 6 ) och 
anför om ormarne "In mehreren Schlangen , die 
ich deshalb nachsah, fand ich durcliaus keine 
Spur von Nebennieren." Carus har i sitt större 
verk 7 ) endast antydt fettki opparne hos Batrachia, 
och i det mindre 8 ) än mera bestämdt uttalat, 
att han anser binjurarne endast tillhöra däggdjur 
och foglar. 
Utom Python bivittatus har jag endast un- 
dersökt våra vanligare ormar, Vipera berus, Co- 
luber natrix och Angvis Eryx. Hos alla dessa 
äro binjurarne ganska tydliga och hafva sitt läge 
utmed stammarne af de båda venag renales ab- 
ducentes. Då de ligga nära ovarierne eller te- 
sticlarne, så gå äfven dessa vener helt nära sam- 
ma organer; då venerne gå längre från dem, så 
sitta äfven binjurarne på afstånd. Det förra är 
fallet med Vipera, det sednare med Coluber. 
Organets läge och utseende hos handjuren 
hade jag endast tillfälle att observera på Vipera. 
Det ligger på baksidan af testiclarnes nedre ända 
genom en kort, lös cellväf förenadt med deras 
hinna, straxt bredvid convolutet af vas deferens. 
Det var till färgen gult och bleknade något i 
spiritus ; vid första påseende liknade det en fett- 
strimma. Då detta organ ljusnade i spriten, så 
mörknade i stället fettlapparne, då dessa sednare 
blefvo lösare af spriten, så fastnade det i fråga 
varande organet. Äfven hos Vipera berus går den 
nämda venen helt nära organet och upptager 
smärre ådror från det samma. Då det här for- 
drar 
6 ) Abhandl. aus der menschlichen und vergleichenden 
Anat. und Phys., Halte 1806. 
7 ) Lehrbuch d. Zootomie, Leips. 181 8. 
8 ) Grundziige der vergleichenden Anatomie, Dresd. 1828. 
