u4 
tre ganska korta gångar. Således finnes mtefc 
spår till calyces, ännu mindre till pel vis. 
Ureteres hafva, då de äro fyllda, 3| lin. i 
diameter. De öppna sig på ofre väggen äf cIch 
åken genom en cönisk upphöjning, i h vilken bå- 
da mynningarne endast äro åtskilde af en tunn 
skiljevägg. Mynningare äro något trängre än ure- 
tererne sjelfva. Njurarhes pärenchym ar ganska 
fast, till färgen gråbrunt; urinkarlen äro oinjice-* 
rade, ej så tydliga som hos Vipera och Coluber 
natrix. 
Anatsäckåme: Bakom analöppningen lågö 
tvehne aflånga säckar, h vilka afsöndra ett starkt 
luktande, oljaktigt ämne, liksom hos honan af Co- 
luber natrix m. fl. H vardera säcken är ungefärli- 
gen 3| tum lång, diametern 7 lin. Främre än- 
dan ar störst, rundad och slutar sig i en kort, 
trång canal, bakom cloaken. Bakre ändan slu- 
tar sig smalare, något tillspetsad. 
Säckarnes egentliga, eller afsöndrande hinna 
ar tjock, hvit och mycket fast» Den innehåller 
inga egna körtlar, utan i deras ställe är här 
på inre sidan en mängd tätt sittande gropar om- 
gifna af framstående ränder och fållor, som bil- 
da ett oregelbundet nät. Inre ytan af denna 
hinna ar beklädd med ett tunt, torrt epithelium, 
som lätt låter afskala sig, och är på yttre sidan 
glänsande i likhet med epithelium i analsäckar- 
ne hos flere däggande djur. Utanpå är den af- 
söndrande hinnan beklädd med en tat och fast 
cellväf samt ytterst omgifven af muskeltrådar, 
h vilka till en del fasta sig på nämde hinna sjelf, 
liksom Ögats muskler på sclerotica. Dessa mu- 
skeltrådar omge säckarnes bakre ända nästan som 
en capsel och fortsätta sig ett långt stycke bakåt, 
för att sluta under huden i främre delen af stjerten. 
