1 36 
vattnet, så finne vi, att reaction är ganska märk- 
bar hos de sednast nämde chloriderna, af skäl 
att dessa hafva en stark frändskap till vattnet, 
och qvarhålla det samma äfven vid luftens tor- 
rare beskaffenhet, att barium och strontium-chlo- 
riderna väl upptaga vattnet till en fast förening, 
men att detta snart, genom förvittring i torrare 
luft, bortgår, hvarfore dessa chlorider äfven all- 
deles upphöra att reagera, samt att kalium- och 
natrium-chloriderna under vanliga förhållanden, 
icke förenas med vattnet, och således äfven icke 
kunna annat än förblifva utan all slags verkan 
på oftanämde växtfärg 8 ). Det är sant, att alla 
dessa reactioner äro svaga, jemförde med alkali- 
ernes, men de äro i alla fall ganska märkbara, 
och alltid desto tydligare, ju ljusare eller mera 
svagt papperet med fembockens saft är ti n ge- 
rad t; och det synes mig, som, i öfverensstämmelse 
med hvad jag ofvanföre anmärkt, man på visst 
sätt måste anse vattnet för en för chlorider- 
na, att jag så må uttrycka mig, mera främman- 
de 9 ) kropp än för de alkaliska oxiderna, och 
8 ) Äfven på sådana blåa växtfärger, hvilka af alkalie* 
förändras till gröna t. ex. saften af Acjvilegia-hlom- 
mbr är verkningen ungefärligen densamma, samt 
färgförändringarne af de vattnet attraherande chlori- 
derne, af hyar och en på sitt sätt, märkbar. 
9 ) Detta uttryck och denna anmärkning torde böra 
närmare förklaras med några ord: alla oxider som 
förenas med vatten, qvarhålla det med en stark 
frändskap, och några sådana föreningar tåla den 
högsta temperatur utan att decomponeras. Chlorider 
och bromider deremot, om de ock synas hafva nå- 
gon affinitet till vattnet, skiljas derifrån åter ganska 
lätt: föreningen rubbas af en obetydlig värmegrad, 
och den beror till och med i betydligaste mån af 
luftens hygrometer-tillstånd. Så t. ex. förenas na~ 
