i3 7 
således icke torde böra betrakta en alldeles lika 
beskaffad eller fullkomligen lika stark reaction 
på växtfärger, för att vara ett sa väsentligt vil- 
kor för den basiska naturen af ifrågavarande för- 
eningar. 
Särskilta bromider af electropositiva metal- 
ler, h vilka jag haft tillfälle att prof va, bafva äf- 
ven visat bekräftelser på de af mig nu framställ- 
da anmärkningar, rörande det rätta förhållandet 
vid reactionen, samt den vigtiga röl vattnet der- 
vid spelar. Bromiderna af calcium, magnesium, 
mangan och zink, hvilka alla äro i hög grad de- 
liqvescenta , visa också derföre en analog verkan 
med den chloriderna af samma metaller tillkän- 
trium-chlorid med vatten endast vid — io°, och för- 
eningen uppbäfves redan några grader öfver frys- 
puncten. Natrium-bromid ingår väl med vattnet 
vid vanlig temperatur en kristalliserad förening, men 
denna förvittrar ganska snart, och en upplösning i 
vatten af samma kropp, afdunstad vid en tempera- 
tur af 5o å 6o°, Jemnar icke den vattenhaltiga för- 
eningen, utan endast vattenfria kristaller i kubform, 
o. s. v. < — Man skulle vidare förmodligen vilja anse 
calciurn-chlorid hafva en mycket stark frändskap 
till vattnet, och starkare än t. ex. de flesta deliqve- 
scenta syrehalter; men del förhåller sig visst icke 
så. Kristalliserad vattenhaltig calcium-chlorid utsatt 
för en mycket torr luft, såsom i evaporations-kloc- 
kan, vittrar ganska snart ända in i sin massa, under 
det t. ex. kristalliseradt kolsyradt kali (KG+H 2 ) i 
samma torra atmospher bibehåller sin fulla vatten- 
halt; och vid luftens vanliga hygrometer-tillstånd 
och temperatur är lik visst den förra kroppen mycket 
mer deliqvescent. *— Allt detta synes mig tillräckligt 
bevisa, att vattnet ej kan vara på långt när så in- 
timt bundet med chlorider och bromider, som det 
kan vara det med oxider, och att vattnet således 
vid dessa kroppars reactioner på växtfärger äfven 
måste inverka olika. 
