.4o 
gon slags syra, livars production det till väga- 
bringar d. v. s. kalit upplöser epidermis på 
tungan och måste således åstadkomma en brän- 
nande känsla på densamma, hvilket då äfven 
modifierar smaken. Koksaltet eller chlorider, 
bromider, iodider och fluorider i allmänhet der- 
emot, kunna icke hafva någon sådan smak, eme- 
dan dessa alldeles icke utöfva någon chemisk för- 
ändring på tungan; och om man nu dessutom 
nödvändigt ville finna en så utomordentlig lik^ 
het emellan verkliga salters (d. v. s. syrors för- 
eningar med oxider) smak och nämde kroppars, 
så inser jag ej, att deri ligger något skäl till att 
förklara dessa kroppar för salter, då sjelfva sal- 
teina sinsemellan jemförda, hafva, lika som eljest 
så märkligt olika physiska egenskaper, äfven så 
oändligt olika smak. Till exempel: hvad för lik- 
het finnes väl i afseende å smaken emellan phos- 
phorsyradt natron, salpetersyrad blyoxid och 
l ) Ett sådant förhållande syntes mig så naturligt eller 
åtminstone i högsta grad sannolikt, och jag företog 
mig derföre omkring början af år 1827 att undersö- 
ka, om icke några syror jbildades under denna verk- 
ning af kali. Jag Öfvergjöt kött med kaustikt kali, 
och qvarhöll det i flere dagar under flitig omskak- 
ning, hvarunder allt jemt ammoniak utvecklades. 
Blandningen silades och behandlades med saltsyra, 
hvarvid en fällning uppkom af ett ämne, som rea- 
gerade för syra. Men under det jag härmed syssel- 
satte mig erhöll jag underrättelse om, att Hrr Gay- 
Lussac och Ghevbeul företagit ett arbete å denna 
väg. Jag lemnade då dessa försök, i hopp om, att snart 
få känna resultatet af detta arbete utfördt af tvenne 
så celebra Chemister. — Mig vetterligen har dock 
ej ännu något derom blifvit bekantgjordt utom den 
första korta annoncen. {Annales de Chimie et de 
Physicjue, Torne XXXIII, 1826. JXoverabre). 
