i49 
der hösten är fisken mycket mörkare. Brunak- 
jtigt grön, med. föga genomskinande mässinggul 
| glans. På sidorna silfverhvit, nästan omärkligt 
mässinggul. Iris silfverhvit med en mörk fläck 
of van och en fin mässinggul ring närmast pupil- 
len. Rygg-, bröst- och st jer t fenor blågrå med 
rödaktig anstrykning och svart kant. Buk- och 
analfenor smutsigt köttfärgade. 
Anmärkn. De yngre Idar, vanligen hannar, 
som på hösten här fångas i strömdragen, är o mer 
långlagda, mindre hoptryckta och få deraf ett 
tjockare utseende. Sidolinien blir mer rak, eme- 
dan buken denna årstid icke är nedhängande. 
Fenstrålarnes antal i rygg och analfenorna är 
icke heller lika med deras, som fiskas om våren. 
Desse hafva i ryggfenan 10 och i analfenan 12 
strålar. Om man Öppnar huden vid rygg- och 
analfenan, finner man vid hvardera den saknade 
fenstrålen, som börjar fenan, men hvilken den- 
na årstid, då fisken är fet, icke hinner utom hu- 
den. För egen del är jag fullt öfvertygad, att 
Iden i denna ålder och drägt är just den fisk 
Linné kallat: Idbarn (Cypr. idbarus). Den kal- 
las här Gall-Id och är temligen allmän om hösten. 
Vistelseort och lefnadssätt. Iden förekom- 
mer allmännast i de södra och medlersta land- 
skaperna af vår halfö. Huru högt han uppstiger 
mot norden känner jag icke med visshet. Han 
älskar att uppehålla sig i större sjöar med klart 
och sött vatten ; men finnes äfven i Östersjön och 
i denna skärgård nog ymnigt. I Mälaren är han 
likaledes allmän och hedras der på några ställen 
med namn af karp. Större delen af året vistas 
han på djupet och i de större fjärdarna. Han 
synes föredraga ett mer kyligt vatten till uppe- 
