man några dagar förut, nedsänka draf, kokad säd 
m. m. på det stället der man ärnar anställa me- 
te t. Till agn nyttjas så kallad mörtmask, som 
likväl icke är någon annan än larven till bark- 
ångern (Bostrichus typographus), den samlas utan 
svårighet under barken på murkna trädstammar. 
Nytta. Ehuru denna fisk, för sitt lösa, föga 
smakliga och beniga kött icke ingår uti de för- 
mögnares matredning, är han likväl en sund fö- 
da för den mindre bemedlade. Vanligen erhål- 
les han till billigt pris, emedan han ofta fångas i 
mängd och af många föraktas. Af allmogen for- 
tares han i synnerhet stekt, sedan han förut blif- 
vit saltad och torkad, under hvilken tillredning 
han äfven förlorar den dysmak, som gör honom 
mindre smaklig då han kokas färsk. Fiskare nytt- 
ja honom allmänt till agn för Gädda, på slant, 
långref och stångkrok, hvartill han af erfaren- 
heten visat sig äga företrädet framför de flesta 
smärre fiskar, som begagnas till lika ändamål. 
En stor nytta synes han åstadkomma i naturens 
hushållning, derigenom att han tjenar till föda 
for större fiskar, som gifva ämnen till smakliga- 
re rätter. 
Lennare (Cypr. grislagine Art.). Tab. II. f. 1. 
Artm. Långlagd, tjock, hoptryckt; fjällen små; 
bröst-, buk- och analfenor rödaktiga; öfre 
käken längst; ryggfenan börjar öfver slu* 
tet af bukfenorna och har 11 strålar. 
R. 11. Br. i5. B. 9. A. 12. Stf. 19. 
Längd 5|, bredd i| tum. 
Cyprinus leuciscus Lin. Syst. Nat. I. p. 
528. — Gmel. Syst. I. 3. p. 1424. Cyprinus 
