1 68 
ner be t gällocken mässinggula. Iris blek t mässing- 
gul, med ytterst fi na mörka punkter och en mörk 
fläck of van pupillen. Fenorna äro alla bleka. 
Analfenan nästan hvit, de öfriga något gulaktiga. 
Vid roten af bröstfenorna finnas några strödda, 
röda och mycket fina punkter. 
Vistelseort och lefnadssätt. Denna fisk till- 
hör er hafvet och de större strömmar, som kasta 
sig uti detsamma. Uti någon insjö finnes han 
väl icke. Han uppehåller sig vid berguddar och 
steniga stränder på djupt vatten, i synnerhet der 
strömdrag finnas, är alltid ensam med sitt slägte 
och synes undvika att vistas på de ställen, der 
andra fiskarter uppehålla sig. Der han finnes 
träffas han alltid i myckenhet. Större delen af 
dagen står han stilla, nästan orörlig vid botten, 
der han hämtar sig föda. Någon gång, ehuru 
sällan, uppstiger han i vattubrynet , visar sig då 
qvick i sina rörelser, och glupsk efter sin storlek. 
Med ett slukande begär fångar han de insekter, 
som nedfalla på vattenytan. Han dör nästan i 
samma ögonblick, som han tages ur vattnet. Fär- 
gen är hos olika individer mycket olika; den för- 
ändrar sig ock hastigt, sedan fisken är död. Skall 
man se de många och lysande färgor, med h vil- 
ka denna fisk prålar, bör han ses i vattnet eller 
i samma ögonblick som han dragés derutur. Om 
han än förvaras lefvande i ett käril med vatten, 
förändrar sig färgen, detta oaktadt, ganska snart. 
Födämnen: Insekter, mindre crustaceer och 
maskar utgöra väl dess egentliga föda; men han 
tros äfven förtära ynglet efter andra små fiskar. 
Man äger fullt skäl till denna förmodan af dess 
vana att alltid infinna sig på sådana ställen, der 
ränsad fisk sköljes, och sluka det fiskråk, som fal- 
ler i vattnet. 
