172 
lika taggar eller knölar. — Uti skogssjöar med 
mörkt vatten och dybotten, blifva Braxnarne of- 
tast så mörka, att den mässinggula bottenfärgen, 
endast längre ned på sidorna mot buken, kan ski- 
na igenom den mörka anstrykningen. 
Vistelseort och lefnadssätt : ■ Uti alla stör- 
re sjöar inom Scandinavien och sådana åar och 
strömmar, som icke hafva stark ström , men le- 
rig och dyfull botten, samt gräsiga stränder, kan 
man vara säker att träffa Braxen. Äfven i skär- 
gården förekommer han; men i salt vatten blir 
han h varken så stor eller fet, som i frisksjöar. 
Inom Sverige är den allmännast inom de syd- 
liga och medlersta landskapen. I sjön Näsnaren 
i Södermanland skall den största och fetaste fin- 
nas. I Norrige, der den kallas Brasen, skall han, 
efter Pontoppidan, vara allmännast i östliga de- 
len af landet. Han älskar att uppehålla sig på 
gräsig lerbotten , i synnerhet bland ett grässlag 
(Isoetis lacustris Lin.) som der af fått namn af 
B r axengräs. Bland detta rotar han likt svinet, 
de upprotade grästorfvorna flyta på vattenytan 
och äro ett märke, hvarefter fiskarena rätta sig, 
då de söka den trakt der denna fisk vistas. 
Bed an tidigt på våren, söka några smärre indi- 
vider stränderna. Vanligen uppehåller sig den- 
na fisk på måttligt djupt vatten under somma- 
ren, och går sällan till stränderna utom under 
lektiden och sent på hösten, då han, uti gruuda 
vikar med lerbotten, låter indrifva sig af storm. 
Vid sådana tillfällen formerar han ordentliga di- 
visioner, ofta af en betydlig utsträckning. Dessa 
linier synas på afstånd, af det uppgrumlade vatt- 
net, lik en bred landsväg, och få namn af B <r axen- 
streck. De Braxnar, h vilka på detta sätt låta 
drifva sig, kallas af fiskare : Jväders-braxen. De 
