1 7 4 
Man brukar, för att ännu längre hålla honom vid 
lif, att uti fiskens mun inlägga en brödbit, som 
förut blifvit doppad i bränvin. 
Födämnen: Dessa bestå af gräs, fet lera och 
dyjord samt någon gång maskar och insekter. 
Fortplantning: Mot slutet af Maj eller de 
första dagarne af Juni månad, uppstiger Braxen 
uti gräsiga och grunda vikar för att leka. Som 
vanligt komma några hannar förut för att reco- 
gnoschera. Derefter visa sig honorna, då de blan- 
da sig med hannarne och leken börjar. Den 
fortgår ifrigast under nattens tystnad, men med 
mycket buller. De stå aldrig stilla under leken, 
utan stryka i slutna leder af och an, slå med 
stjerten i vattenytan, flera på en gång, likasom 
efter gifvet tecken, smacka i vattenbrynet och gö- 
ra åtskilliga nog lifliga rörelser. De åtföljas tätt 
intill hvarandra, gnida sig mot gräs och säf, i 
synnerhet fräken (Equisetum fluviatile Lin.), på 
h vilken honan oftast afsätter sin rom, hvars korn 
äro små och gulaktiga. Den utkläckes efter få 
dagar. Leken varar, efter väderlekens beskaffen- 
het, 3 å 4 dagar. Då de äldre slutat, leka de 
yngre, dessa begifva sig ofta in uti åar, som ut- 
falla utur den sjö, i h vilken fisken vistas och ic- 
ke hafva allt för stark ström. 
Fångst: Lika allmän som denna fisk är, li- 
ka mångfaldigt är äfven det sätt, på hvilket han 
fångas. Största mängden erhålles under lektiden 
och om vintern med isnot. Under leken fångas 
Braxen vanligen med nät, som utsättes i vass- 
kanten sedan fisken är uppstigen. Han fångas 
då äfven i katsor. Not kan vid sådana tillfällen 
svårligen begagnas, dels derföre att den uti tjockt 
gräs höjer sig från botten, då fisken får tillfälle 
att krypa under, dels ock af den orsak att för 
