i8i 
strålar i hvarje: den första odelad, de öfriga i 
spetsen till hälften greniga, den andra längst. 
Den första strålen har en, några linier lång tagg, 
fästad vid dess bas; då denna med våld skiljes 
från första strålen, blifver fenstrålarnes antal 10. 
Analfenan, föga inskuren, har s5 strålar. Den 
första, andra och tredje odelade, de öfriga i spet- 
sen greniga, den sista tvådelad till basen. Den 
första är en kort tagg, den andra hälften så lång 
som tredje, h vilken med fjerde är längst. Den 
mycket klufna stjerlfénan har 19 strålknippen då 
man börjar och slutar räkningen med den längsta. 
Färg: Ryggen brunaktigt blå, sidorna blå- 
aktigt silfverhvita. Buken hvit, rodnar då fisken 
är död. Rygg- stjert- och analfenor gråblåa, bröst- 
och bukfenor rödaktiga. Iris silfverhvit, mer och 
mindre stötande i mässinggult, har fina mörka 
punkter och en grön fläck öfver pupillen. 
Anm,: Ju äldre fisken är, ju mer röda äro 
fenorna. Hos yngre äro Bröst- och Bukfenorna 
mycket bleka, nästan utan någon röd anstrykning, 
och Iris rent silfverhvit. I denna ålder förblan- 
das den lätt med Farnen (Cypr. Farenus). 
"Vistelseort och lefnadssätt : Redan Artedi 
ansåg denna fisk vara allmän, hvilket han ock 
verkligen är, åtminstone i det södra och med- 
ier st a Sverige. Han träffas nästan uti alla så väl 
Större, som mindre sjöar och strömmar med lin- 
drig ström och sand- eller lerbotten. På sten- 
grund trifves han icke. I denna skärgård är han 
älven mycket allmän. Tidigt på våren, så snart 
sjöarne blifvit fria från is, söker han grunda vi- 
kar, uti h vilka han uppstiger. Först på senhö- 
sten, då stränderna börja tillfrysa , nedstiger han 
