1 86 
verhvit. Gällocken silf ver h vita med mässiliggul 
anstrykning. Bröstfenorna bleka, vid basen röd- 
gula. Buk- oeh Analfenorna likaledes bleka och 
nästan h vita. Bygg- och stjertfenor blå ak tiga. 
Iris blekt mässinggid, med en grönaktig, mörk 
fläck ofvan pupillen och oftast en mindre röd 
fläck nedanom densamma. 
Vistelseort och lefnadssätt : Vimban uppe- 
håller sig egentligen i hafvet, men finnes älven 
uti några större insjöar i det södra och medler- 
sta Sverige. Dess gräns mot norden känner jag 
icke. Hon är en sträckfisk, som vid vårens an- 
nalkande nedstiger i floderna , der hon sedan 
under sommaren uppehåller sig. Mot hösten åter- 
går hon till hafvet, der hon tillbringar vintern, 
på sådant djup, att hon, under denna årstid , al- 
drig här uppfiskas. Troligen söker hon sin vin- 
terstation utom skärgården. Hon är, lika med 
sina samslägtingar, slug och skygg, låter svårli- 
gen fånga sig, utom under lektiden, dör fort, 
sedan hon är tagen ur vattnet, blir sällan stor, 
har ett hvitt, men löst och föga smakligt kött, 
förökar sig mycket, men växer långsamt och äl- 
skar att vistas i klart och rinnande vatten, rned 
sten- eller sandbotten. 
Födämnen: Sällan har jag i denna fiskens 
mage funnit spår efter andra näringsämnen än 
cruslaceer, insecter och maskar, deri bland oftast 
krossade skalet efter snäckor (Neritae), högst säl- 
lan gräs. 
Fortplantning: I sådana strömmar och stör- 
re åar, som falla i hafvet eller den större sjö, 
uti h vilken Vimban haft sitt tillhåll under vin- 
tern, och b vilka äga strömfåra med stenig botten, 
